Väike Haldjas.
Pean kurbusega ütlema, et see ei ole film, mida te vaatama hakkate.
Film, mida te vaatama hakkate, on äärmiselt ebameeldiv.
Kui te tahate näha filmi õnnelikust väiksest haldjast,
olen ma kindel, et teises saalis on piisavalt vabu kohti.
Ometi, kui teile meeldivad jutud nutikatest...
ja põhjendatult veetlevatest orbudest,
kahtlastest tulekahjudest, näljastest kaanidest,
itaalia söögist ja salajastest organisatsioonidest,
siis jääge.
Ma jälgin iga Baudelare'i laste õnnetut sammu.
Minu nimi on Lemony Snicket.
Ja on minu kurb kohustus seda lugu üles kirjutada.
Violet Baudelare, vanim,
oli üks parimaid 14-aastaseid leiutajaid maailmas.
Kõik, kes Violeti hästi tundsid, teadsid, et ta leiutab parajasti midagi,
kui ta pikad juuksed on paelaga üles seotud.
Hüljatud asjade ja äravisatud materjalide maailmas...
teadis Violet, et on alati midagi.
Midagi, mida ta võiks kokku panna ükskõik milliseks seadeldiseks,
ükskõik millise juhtumi jaoks.
Ja mitte keegi ei ole parem tema leiutiste testimiseks kui tema vend.
Klaus Baudelare, keskmine laps, armastas raamatuid.
Või pigem asju, mida ta raamatutest õppis.
Baudelare'i vanematel oli hiiglaslik raamatukogu,
täis tuhandeid raamatuid peaaegu kõikide teemadega.
Ja miski ei pakkunud Klausile suuremat heameelt...
kui terve pärastlõuna raamatute seltsis.
Ja kõik, mida ta luges, jäi talle meelde.
Sunnyl, noorimal, oli teistsugune huvi:
Talle meeldis asju hammustada, tal oli 4 teravat hammast.
Oli vähe asju, mida Sunny ei tahtnud hammustada.
Sunny oli selles vanuses, kus räägitakse tavalisest erilises keeles.
Näiteks:
Mis tähendas ilmselt: Vaadake seda salapärast kuju lähenemas läbi udu.
Või äkki:
"Mida teeb selline pankur nagu hr Poe kõndides läbi liiva,
et leida meid Soolasest Rannast."
Lapsed, kahjuks pean ma teid teavitama äärmiselt õnnetust juhtumist.
Mul on väga kahju seda öelda,
aga teie vanemad surid tulekahjus, mis hävitas terve teie kodu.
Kui sa oled kunagi kellegi väga tähtsa kaotanud,
siis sa juba tead, mis tunne see on.
Ja kui sa pole, ei ole sul võimalik seda ette kujutada.
Keegi ei tea Baudelaire tulekahju täpset põhjust.
Mina ja mu kolleegid oleme andnud endast parima, et teada saada,
kuid avastasime vaid selle,
et tulekahju sai alguse kaugelt läbi valguse peegeldumise.
Ja hetkedega oli terve mõis leekides.
Ja sama salapärased kui tulekahju põhjused,
on saladused, mis hakkasid laste silme ees välja tulema.
Igal perel on oma saladused,
avamata uksed.
Aga nagu klaus nüüd mõistis, võib väiksemgi avastus viia paljude küsimusteni.
Miks oli see pikksilm peidetud tema isa kirjutuslaua sahtlisse?
Koos teiste saladustega nende vanemate elust, mis veel avalikustamata.
Need küsimused ei pruugi kunagi vastuseid saada.
Ja nii lihtsalt said Baudelare'i lastest Baudelare'i orvud.
Ma üritasin teid hoiatada.
Nüüd on hea võimalus lahkuda kinosaalist,
elutoast või vabaõhuetenduselt, kus seda filmi näidatakse.
Pole veel hilja vaadata filmi õnnelikust väiksest haldjast.
Jah, tulge minuga.
Nii, minu hooleks on jäetud teie raha eest hoole kandmine, kuni te 18 saate
ja anda teid teie lähima sugulase hoole alla.
Nii et ma viin teid elama teie lähima sugulase Krahv Olafi juurde.
Kes elab siinsamas linnas 37 kvartali kaugusel.
Ma ei ole kindel, et seda "lähima" all mõeldud on.
Me ei tea Krahv Olafit.
Muidugi te teate. Ta on teie mingisugune sugulane.
"Sugupuu uurimises just mitte eriti osav."
Kas pole mitte põnev, lapsed?
Te peaksite õnnelikud olema, sellist lahkust ei kohta just tihti.
Olemegi kohal. Teie uus kodu. Kas pole mitte armas, lapsed?
Tere!
Te olete ilmselt Baudelare'id.
Tere!
Nii kurb oli kuulda teie õnnetusest. Aga nii tore, et te siia tulite.
Tere tulemast, ma olen õigusemõistja kohalikus kohtus.
Mina olen Violet, see on mu vend Klaus ja mu õde Sunny.
Tere, linna juhtkonnast, kuidas läheb. - Meeldiv.
Teie maja on nii ilus.
Oh, aitäh.
Ärge olge võõrad, võite mulle igal ajal külla tulla.
Külla tulla? - Te ei elagi Krahv Olafiga?
Elan.. Krahv Olafiga? Ei. Ei. Ei. Ei. Ta on mu naaber.
"Magame väljas".
Sisse!
Meil pole tervet päeva aega. Minge aga sisse.
Nonii. Tere! Tere! Tere!
Mina olen teie armastatud Krahv Olaf.
Ja tere tulemast minu meeldivasse koju.
Siit võite te leida lohutust ja soojust.
Või nagu kreeklased iidsetel aegadel ütlesid:
...miski, miski, miski muusikast kerkib küsimus.
Astu parema jalaga ja võta poos.
Mitte just see, mida ma silmas pidasin, aga saate aru küll.
Ooh, mu kallis Violet.
Kuidas läheb.
Ja sina oled ilmselt Klaus. Noor Klaus.
Su vasak külg on parem.
Ja mis asi see on?
"See on Prunille."
Vabandust, ma ei oska ahvide keelt. Banaan.
"Ma ei ole ahv."
Sunny on meie õde.
Pean mainima, et te olete üks morn kamp. Miks nii mornid?
Meie vanemad said just surma.
Ahjaa, muidugi. Kui väga, väga kohutav.
Oota. Las ma teen seda veel üks kord.
Ütle see lause uuesti. Kiiresti, kuni see mul mõttes värske on.
Meie vanemad said just surma.
Ahjaa.
Milline idioot.
Hr Poe, ma kasvatan neid orbusid, nagu nad oleksid tegelikult tahetud.
Ja kuigi seda võib nimetada ohverduseks. Te eksite,
teil peaks häbi olema, mõelge.
Igatahes kuhu ma varanduse eest allkirja panen? Ma mõtlen laste.
Ametlikult pole te eestkostja enne istungit kolmapäeva hommikul.
Ja mida ma nendega senikaua tegema peaks?
Kuidas palun?
Ma mõtlesin, et kas te teete trenni?
Te näete hea välja, olete täie tevise juures.
Ma nüüd lähen siis tagasi panka.
Kas te ei võiks jääda põgusaks istumiseks. Klaasike veini?
No, eks ma vist... - Mõni teine kord siis.
Lapsed, kui te midagi vajate, helistage. - Pole vaja, meiega on kõik korras.
Ma saan aru, et minu...
tagasihoidlik elamine ei ole nii peen kui Baudelare'i mõis,
aga ma saan varsti suurema summa raha
ja ma usun, et tulemus saab päris võluv.
Kas vaatame ringi?
See on elutuba.
Köök.
Ma tean, mida te mõtlete: siin läheks vaja natuke TOC'd.
Ma usun, et teil on kaitsesüstid tehtud. Lastehalvatus, rõuged, malaaria.
See on meelelahutus- või istumistuba.
Lagi ehitatakse peagi üles.
Te ei karda ju kõrgust, ega? Kujutlege, ahv kardab kõrgust.
Minu teater.
Siia poole.
Mis seal üleval on?
Torn. Kuhu teie ei tohi mitte mingil juhul minna.
Ja siin magate teie. Head ööd.
Aga päike paistab veel. - Aga päike paistab veel.
Ma ei tea, kas te olete seda kunagi tähele pannud,
aga esmamuljed on tihtipeale täiesti valed.
Näiteks ei meeldinud Sunny Klausile sündides üldse.
Aga selleks ajaks, kui ta kuuenädalane oli, olid nad nagu sukk ja saabas.
Mis siinkohal tähendab tundide kaupa äratoomist ja hammustamist.
Krahv Olafi puhul aga... - Orvud!
...oli esmamulje õige.
Igal hommikul käskis Olaf Baudelare'idel palju hirmsaid töid teha.
Ja hiilis siis ise oma salapärasesse torni.
Ja nii õnnetu kui nende olukord ka ei tundunud,
läks see ainult hullemaks.
Kujutlege mu üllatust.
Orvud, see on mu näitering.
Näitering. Orvud. - Nad ei paista rikkad.
Koledad madalad inimesed.
Miks te lapsed köögis meile õhtusööki ei tee?
Õhtusööki?
See on prantsusekeelne sõna õhtuse eine kohta.
Teisel pool. Keera seda.
Me sööme seda söögitoas kell 8.
Ja ma tahan täielikku vaikust, kui me oma näidendit harjutame.
Aga me pole kunagi varem süüa teinud.
Kell on juba pool 8. - Kell 8.
Pasta siis.
Hea küll. Alustame siis näitlejate valimisega.
Nii. Kes võiks mängida maailma kõige nägusamat krahvi.
Kas sa teeksid seda?
No, hea küll.
Pasta puttanesca, selle jaoks on väga vähe koostisosi vaja.
Tore. - Sunny, aita palun.
"Tegelen sellega."
Hea küll, meil on potti vaja. - Potti pole.
Ja sõela. - Sõela pole.
Aitäh. - "Aga palun."
Ja kastrulit.
Seda mööblitükki kutsun ma elektritooliks.
"Sa vist pead selle tööle panema. Kas keegi...?"
Sõel. Geniaalne. - Sunny, kuidas selle potiga on?
"Olemas."
Sunny, see pole pott.
See on ööpott. - Ööpott, sa mõtled nagu...
Peseme kaks korda.
Kuidas on? - See on hea, tõeliselt hea.
Palju aega järel on?
Lähme tagasi eelajaloolisse aega, kui dinosaurused maailma valitsesid.
Jah, mis te tahate? - Õhtusöök on serveeritud.
Puttanesca.
Kuidas sa mind nimetasid?
See on pasta, pasta puttanesca.
Kus grill-liha on?
Grill-liha? - Liha, jah, grill-liha.
See on rootsi väljend liha kohta, mis on grillitud.
Aga te ei öelnud, et te tahate grill-liha.
Teate, see suur maailm on täis armetuid orbusid,
kes rõõmuga ujuksid knopkademeres,
et tunda saada ainult minu varju.
Aga mind nad ei huvita.
Mina otsustasin oma südame avada...
teile, armasatele lastele ja teie jubedale kaaslasele.
Ainsana tahan vastu,
et te teeksite iga viimase kui asja, mis mulle pähe torkab,
samal ajal, kui mina naudin teie vanemate tohutut varandust.
Ei. - Sa väike...
"Ära puutu teda."
"Ma hammustan Kõrgemalt."
"Ära tee mu üle nalja."
"Sa oled segane."
Teil, lastel, on aeg austust õppida.
Lase ta lahti.
Koletis.
Kõik nägid, poiss libastus.
Sa ei saa sentigi, kuni Violet saab 18.
Kas tõesti? Kes ütleb?
Seadus. Vaata järgi. - Me helistame hr Poe'le ja räägime talle sellest.
Kas tõesti?
Ma olen teis väga pettunud, lapsed.
On sinuga kõik korras? - Ei.
Klaus, mida sa teed?
Ma lähen. - Lähed kuhu?
Koju. - See on meie kodu nüüd.
See ei ole kodu.
Kodu on see, kui vanemad panevad su õhtul voodisse.
Kus nad õpetavad sind jalgrattaga sõitma.
Või kui nad sattuvad pabinasse su esimesel koolipäeval.
See ei ole kodu.
Kuidas nad võisid seda teha.
Nad on lihtsalt halvad inimesed.
Mitte nemad. Ema ja isa.
Klaus! - Violet, sa mõtled seda ka.
Kuidas nad võisid? Neil polnud meie jaoks mitte mingeid plaane?
Äkki neil oli plaan.
Paistab küll seda moodi.
Kas sa mäletad, kui ema ja isa Euroopasse läksid.
Ja me mõtlesime, et nad on meid hüljanud, sest nad isegi ei kirjutanud.
Pärast saime teada, et nad kirjutasid pika kirja, mis kaotsi läks.
Mäletad, kui halvasti me end tundsime, et neist halvasti mõtlesime.
See on täpselt samamoodi.
Ei ole.
Miks?
Sest nad ei ole Euroopas. Nad ei tule tagasi.
Mis sa arvad, kas me tunneme end veel kunagi nagu kodus.
Varjupaik - see on sõna, mis siin tähendab...
väikest turvalist kohta koledas maailmas.
Nagu oaas ääretus kõrbes või saareke tormises meres.
Baudelare'd nautisid õhtupoolikut oma varjupaigas,
kuid südames nad teadsid, et kole maailm on seal samas.
Maailm, mida saab kirjeldada kahe sõnaga:
Hooldusõigus Tagatud.
Tänan, kõrgeausus. Oli meeldiv äri ajada.
Lapsed, ma mõtlesin meie olukorra üle järele,
ja mõistsin, et olen liiga üleolev olnud,
mis on suur, suur sõna, mis tähendab...
Puhast kurjust.
Karm õiglus.
Aga nüüd, kui me pere oleme, saan ma selle tasa teha.
Ma saan olla parim isa.
Ma tean. Peatume väikseks kostituseks.
Limonaad, limonaad, banaan.
"Ammusta mind".
Selge.
Violet, miks ta uksed lukustas?
Tere, ma lähen täiesti süütule väljasõidule maale...
koos oma lastega, keda ma armastan.
On see kell õige?
Mis see on? - Ma arvan, et see on sõiduplaan.
Mm, kiivi-arbuusi üllatus. Mu lemmik.
Ta võttis võtmed kaasa. - Proovi kõike.
Krahv Olaf. Tere. Tere. Ma helistan selle päranduse asjus.
Jumal tänatud, hr Poe. - Kes see on?
Violet Baudelare. Me oleme Krahv Olafi autos.
Tere Violet, aga kus Krahv Olaf on? - Teda pole praegu siin, aga...
Te sõigate üksi autoga?
Ei me oleme autos, mis on rongirajal ja rong tuleb.
Vabandust, Violet, ma ei kuule midagi, ma sõidan rongi kõrval.
Me põrkame rongiga kokku.
Ma ei kuule selle rongi pärast midagi.
Ma helistan sulle tagasi, kui panka jõuan. Head aega.
Klaus, sa oled rongidest lugenud. Mis me teeme?
Rajavahetaja. Seal!
See on liiga kaugel. - Ei, siin peab olema midagi, millega seda tõmmata.
Siin pole midagi. - Alati on midagi.
Sunny, hammusta sellel haldjal pea otsast. - "Rõõmuga."
Kiiresti, tõmbame sisse tagasi.
Violet. - Ma tean.
Ma ei tahaks sind kiirustada...
Hea lask. - Aitäh. Tõmba!
Hr Poe, kallis hr Poe,
kas me ei võiks seda arutada nagu mõistlikud inimesed.
Vabandust, Krahv Olaf.
Sunny vanusel lapsel auto juhtimise lubamine ei ole hea eeskuju.
Ta tahtis meid tappa. - Ärme liialda Klaus, käik polnud isegi sees.
Kas ma võiksin ühe hetke lastega üksi olla? - Ja jah.
Head aega, lapsed, on lõbus olnud.
Ma saan teid kätte, kuhu iganes te ka ei läheks, või mida te ka ei teeks.
Te olete nii jäledad.
Võtke nad, hr Poe. Enne kui ma täitsa segi lähen.
Andetu kurjategija ületrumpamine...
võib kolme geniaalse orvu jaoks tunduda rohkem kui küllalt.
Baudelare'd nautisid oma võitu sõites oma uue kodu poole.
Nad ei teadnud, mis neid ees ootab,
kuid nad olid oma hooldaja suhtes optimistlikud.
Lootes, et ta on parem kui eelmine,
või vähemalt ei ürita neid rongiga tappa.
Kas sa tead, mis teadlane ta on?
Ei, ma pidin teie tulekut korraldama, mul polnud jutustamiseks aega.
Tervist! Oh, armas aeg. Vaadake aga.
Sa oled ilmselt Violet. Mäletad sa mind?
Ilmselt mitte, sa olid siis alles väike tita.
Ja Klaus, me polegi veel kohtunud. Kuidas läheb?
Milline hea haare, nagu Pürmeese püütonil.
Ja Sunny, väike Sunny, sa näed nii oma ema moodi välja.
Tänan väga, hr Poe, ma võtan siit üle.
Ehk ma peaksin sisse tulema?
Aga palun. Te võiksite aidata fiskuse boa soolikaid kaussi panna.
Lapsed, pidage meeles, kui midagi vaja, helistage. Head päeva.
Saime temast lahti, kas pole.
Tulge sisse, pole palju aega, me peame pakkima.
Pakkima?
Kas te ütlesite pakkima? - Jah, me peame kogu varustuse kokku pakkima.
Ja siis veel riided jne.
Ja me peame märgistama maod, kes kaasa tulevad.
Tulevad kuhu?
Oi, kas ma ei maininud, et me lähme Peruusse.
Ei.
Jaa, me lähme Peruussee. Homme hommikul. Kas pole mitte põnev?
Siitkaudu roomajate ruumi.
Teretulemast minu hubasesse ruumi.
Kas te, lapsed, madudest teate midagi?
Ainult nii palju, kui raamatutest lugenud olen. - Ei, mitte just kuigi palju.
Siin võib nii mõnigi asi olla, mida raamatus ei ole.
Ma panen selle tegelase kotti ja tutvustan teid mõnele oma sõbrale.
Siin... - See on kahepealine kobra.
Väga hea.
On see poiss või tudruk. - Pole aimugi, ei pidanud viisakaks küsida.
Ja siin...
Tiibeti kolmesilmne kärnkonn. Ta muudkui krooksub.
Ja nüüd lapsed, te peate nägema mu viimast avastust.
Uskumatult Surmav Rästik.
Minu Abiline Gustav ja mina oleme vist ainsad, kes teda näinud on.
Oh, vabandust, mu lint kiilus kinni.
Las ma kohendan seda natuke. Nonii.
Nii, kuhu ma jäingi? Ah, jaa. Uskumatult Surmava Rästiku rünnak.
Ära karda, väikseke. Kõik on korras. Ta ei saaks sulle haiget teha.
Uskumatult Surmav Rästik ei saaks talle haiget teha?
Ei, ei, ei. Ta on suur pehmeke.
Üks sõbralikumaid ja vähemohtikumaid loomariigis.
Ma panin selle nime ainult selleks, et hirmutata herpetoloogiaseltsi liikmeid.
Onu Monty, miks me Peruusse lähme?
Just täna hommikul mõtlesin, et võiks kõik koos linnast ära sõita.
Ja mis oleks parem kui Peruu, seal on ju maod.
Aga miks me linnast ära sõidame?
Violet, kas sa teadsid, et maod kardavad sind rohkem, kui sina neid.
Vähesed teavad.
Ohus olles läheb madu vaiksesse, turvalisse, kaugesse paika.
Varjupaika, kus ohust eemal olla.
Seepärast Peruu.
Oota, see pikksilm, ma nägin samasugust isa...
Hiljem on jutustamiseks küllalt aega.
Aga praegu on mul vaja leiutajat, lugejat ja hammustajat, teate mõnda?
"Mu hambad on teie teenistuses, sir."
Petunia, mis ma sulle rääkisin, ta mõtleb, et ma olen puu.
Ma vist tean seda lugu. Meie vanemad vist laulsid seda meile.
Kindlasti, mina laulsin oma lastele ka.
Sul olid lapsed?
Jaa, ja naine ja kodu, kuni tulekahjuni.
Tulekahju?
Ma tean kõige paremini, mida te läbi elate.
Me oleme ümbritsetud inimsestest, kes mõistavad, kes on meie sarnased.
Inimesed, kes hindavad erilisi lapsi, kes loevad ja leiutavad ja...
...hammustavad asju.
Onu Monty, miks sa seda kõike teed?
Kas see pole mitte, mida perekond teeb?
Ja nii läksid Baudelare'i lapsed Peruusse...
ja veetsid seal lõbusalt aega oma armastava hooldajaga.
Lõpp.
Ma väga soovin, et võiksin seda kirjutada.
Annaksin kõik, et öelda, et see jutt lõpeb siin.
Kuid minu ülesanne ei ole luua õnnelikke lõppe,
vaid panna kirja õnnetute Baudelare'i laste tegelik lugu.
Ja kui kurb see ka poleks,
pean ma tunnistama, et nende hädad siin just algasidki.
Ja algasid kahe muusikalise noodiga:
Tervist! Ma otsin Dr Montgomery Montgomeryt.
Ma olen Stephano. Itaallane.
Ja ma tulin talle tema uurimustöös appi. Et anda endast parim.
Krahv Olaf.
Tere. Miks sa midagi sellist ütlesid?
Ma pole kunagi sellist isikut kohanud.
Aga ma olen kindel, et ta näeb hoopis teistsugune välja.
Sa oled Olaf ja me ei lase sind sisse.
Äkki te peaksite oma oletused ümber hindama.
Seepärast ei tohiks selliste asjadega rongi joosta.
Targad sõnad, tõepoolest, Mr. Stephano. Tabasite mind targutamast.
Tänan, et saite nii kiiresti tulla. - Palun, palun.
Mu assistent Gustav andis just lahkumispaberid.
Ta annaks kõik, et praegu siin olla.
Tänu taevale, et te tulla saite. - Ma olen fänn.
Teie uurimustöö on mind minu uurimustöös...
Kaasaegsest akvaariumist palju aidanud.
Merimaost, ta on väga haruldane loom.
Ma olen 43... 700 korda hammustada saanud.
Enamjaolt näost.
Suur osa mu näost on taastatud.
Nad tegid väga head tööd mu vuntsidega näiteks.
Äkki võiksid lapsed mind tassimisega aidata,
mu vasak pool on kahjustunud.
Aga muidugi, lapsed. - Onu Monty...
Ärme oleme külalise vastu ebaviisakad. Minge nüüd.
Mis tal plaanis on? - Ma ei tea.
Hirmsa kurjategija tulekus pole muidugi midagi head.
Kuid Olafi ilmumine just siis, kui dr Montgomery saladus ilmsiks oleks tulnud,
oli peaaegu rohkem, kui Claus Välja kannatas.
Violet, kuula.
Monty pikksilm, ma nägin täpselt samasugust isa kirjutuslaual.
See on kokkusattumus. - Ei, Violet, kõigel on põhjus.
Lapsed aitavad meid Peruus uurimustööga. On sul lastega kogemusi?
Lapsed on minu jaoks imelikud.
Ma ise pole kunagi üks olnud,
kuid ma tean, et nad on tähtis osa ökosüsteemist.
Ta ei jäta meid Montyga hetkekski üksi.
Me peame talle sõnumi saatma.
Jäta see minu hooleks.
Ma söötsin Moret ja muidugi sain ma kakat.
Ja ongi kõik, ainult ühte korda on vaja.
Üks kord oli mul Kipper suus ja ma pakkusin seda talle ja...
National Geographic filmis seal seda.
Paljud arvavad, et Morel pole just palju jõudu.
Kindlasti on tal mingi jõud, aga kuidas ta mehe puuri jõuab tõmmata.
Aga jah, peruu on imeline koht:
"Petis". - ...rannad, inimesed, vabad hooldusõigused.
Vabad hooldusõigused?
Kas ma ütlesin seda? Neetud närvikahjustused.
Oh, Stephano, sa oskad imehästi jutte rääkida.
Eks ole, lapsed? - Jah.
Võiksid sa, palun, Petuniat lüpsta? - Petuniat.
Lüpsmine... Kas ma võiksin? Jah, muidugi, ma proovin.
Mind kutsuti vanaks lüpsjaks,
sest ma lüpsin neid tegelasi päevad otsa.
Lüpsmiskohti on raske leida.
Igatahes... võta see.
Alusta ilma minuta.
Ma pole kindel, kas ma võtsin oma lüpsmisvarustuse kaasa.
Ma lähen vaatan järgi.
Kas ta ikka vaatab? - Jah.
Ära vaata mind, teeskle, et räägid Clausiga.
Ma sain sõnumi kätte. Ärge muretsege, ma tean.
Tõesti? - Jah.
More ei sööks iial Kipperit, liiga soolane.
Ja kas te nägite, kuidas ta piilus ruumi,
kus ma hoian eksootiliste madude filme?
Teil oli õigus, Stephano on petis.
Jah.
Ta on Herpetoloogiaseltsi nuhk,
ta tahab varastada Uskumatult Surmavat Rästikut.
Ei, onu Monty.
Juba läbi? Ma nii tahtsin lüpsta.
Kas lastel pole mitte aeg magama minna?
Igatahes. Homme peab vara ärkama, minge aga.
Head ööd.
Ja, kui te, lapsed, öösel und ei saa,
olen ma sealsamas ja ma olen kerge unega,
ma peaaegu ei magagi.
Kas sul koridori-luba on?
Nii ma arvasingi.
Petunia, ma hakkan sust puudust tundma,
sa oled nii tubli tüdruk, eks ole, nii ilus, jaa.
Kummaline asi, see lähedase surm.
Onu Monty?
Nagu pimedas trepist üles minek, arvates et on üks aste rohkem.
Jalg kukub läbi õhu ja on haiglane üllatustunne.
Onu Monty?
Lapsed ei leinanud mitte ainult oma onu,
vaid ka seda lootust, et äkki nad leidsid kodu.
Lootus, mis tänu vastikule kurjategijale oli nüüd kadunud.
Ma tunnen end selles tragöödias süüdlasena,
ma oleksin pidanud talle ütlema,
et Uskumatult Surmav Rästik on üks surmavamaid loomariigis.
Ma ju tean, mina ta ju avastasin.
Mida sa tegid?
Detektiiv!
Väike tüdruk, puur on lahti, madu pole,
surnud mees, tead, mis ma mõtlen?
Kes mind selle pärast kell 9 üles ajas?
Kindlasti maohammustus, pole kahtlustki.
Maohammustus, pole kahtlustki, aitäh.
Ei, saage aru, Uskumatult Surmav Rästik ei oleks saanud teda tappa,
sest see on üks vähemohtlikumaid ja sõbralikumaid terves loomariigis.
Selle kohta jätan küll paberitöö tegemata.
Ma arvan, et see oleks parim.
Need lapsed on palju läbi elanud.
Ei tea, kas on üldse hea nende plaanid ära jätta.
Me pidime homme Peruusse minema.
Ja pileteid ei saa tagasi müüa - Ei.
Doktor, mis te arvate? - See oleks õigem.
"Tegelen sellega".
Neilt, kes seal sel päeval kohal olid,
sain ma teada järgmist noorima Baudelare'i kohta:
Vapper Sunny alustas siit...
ja läks Uskumatult Surmava Rästiku juurde ühe ainsa otsusega.
Ei, ta on Krahv Olaf ja see arst on ta käsilane.
Ta üritas meid rongiga tappa.
Kust see mees rongi pidi saama? - Kust ma rongi peaksin saama?
Aitab juba sellest lollusest, lapsed.
Stephanol pole Krahv Olafiga midagi pistmist.
Kes on see Kaunis Krahv Olaf?
Krahv Olaf on nende endine hooldaja.
Aga tätoveering? Krahv Olafil oli pahkluul silma tätoveering.
Laste nimel kõigeks valmis.
Ta on näitleja, ta kattis selle puudriga.
Dr ehk aitate mul need lapsed autosse saata. - Ei, hr Poe, hr Poe.
Ühes olid kõik kohalolijad ühel nõul.
Hääl, mida nad järgnevalt kuulsid, oli nii shokeeriv,
nii üllatav, et see on neil siiani meeles.
Kurat. See oli nii hea tegelane.
Ärge muretsege, lapsed, võimud on hr Stephanost teadlikud.
Tema kulmudeta otsmikust kuni tätoveerimata jalani.
Itaalia põrguline.
Mõistmatu pankuri autos olles tähistasid Baudelare'd Krahv Olafi paljastamist...
...ületades jäist Lacramose'i järve pinda.
Kuid Klaus ei võtnud midagi pealiskaudselt.
Ta teadis, et nende teekonnal on mingi mõte.
Ta pidi teada saama veel pikksilmast,
kummalisest tulekahjust ja kahest sõnast paberitükil.
Tädi Josephine?
Pole temast kuulnudki.
Kas sinu meelest pole imelik, et ükski meie sugulane pole meiega seotud?
Tädi Josephine?
Baudelare'id?
Olete need teie?
Jah.
Tore, tulge ruttu sisse, torm on peagi kohal.
Violet.
Vaata aga.
Tulge ruttu sisse, lapsed.
Mis, mis on?
Te võite uksematil libastuda ja ongi kõik.
Nii, et kiiresti, aga mitte liiga kiiresti.
Oh, vabandust, siin on nii jahe.
Vahel on nii külm, et suudan vaevu välja kannatada.
Kas ma võiksin radiaatori sisse lülitada?
Oh, ei, ma ei pane seda kunagi tööle, ma kardan, et see plahvatab.
Lapsed, palun ärge uksenuppe kasutage.
Lihtsalt lükake ja uks avaneb.
Miks?
Ma kardan alati, et see kukub miljoniks väikseks tükiks...
ja üks neist satub mulle silma.
"Ta on segane".
See pole kellegi sõna.
Ma pean talle ilmselt keelt õpetama.
Grammatika on elu suurim nauding, kas pole?
Jaa, kindlasti. - "Ta on hullude linna pealik".
Ideaalne, mõnus kuum supp.
Tegelikult on see jahe kurgisupp.
Ma ei küpseta kunagi midagi, ma kardan, et pliit läheb põlema.
Kus su vend on?
Köögis.
Klaus, mida sa teed?
Salvrätikud.
Salvrätikud on siin.
Tule külmikust eemale, kui see kukub, lõmastab see su.
Sooviksite te pilte näha?
Ettevaatlikult, vaata, et paber ei lõikaks.
Kas see oli Ike?
Kas ta pole mitte kena?
Mida kõike sa teinud oled, tädi Josephine.
Sa olid lõvitaltsutaja?
Ma olin üsna seiklushimuline, kui Ike elus oli.
Onu Monty? Sa tundsid onu Montyt?
See pole minust just kuigi kena pilt.
Oota, kas need on meie vanemad?
Kas see oli mingi klubi? Miks teil kõigil need pikksilmad on?
Mulle ei meeldi, milline ma seal pildil olen.
Kas Ike suri tulekahjus?
Ei, ei, ei rumal laps. Kaanid sõid ta ära.
Tulge, ma näitan teile.
Vaadake lühtriga ette, kui see kukub, ajab see teid vardasse.
Me Ikega uurisime iga Lacramose järve nurka.
Õuduste sadamast kuni Tardunud koopani.
Ja selle kalju juure seal ründasid kaanid.
Lacramose kaanidel on kuus rida teravaid hambaid ja üks terav nina.
Nad on pimedad, kuid nad tunnevad toidu lõhna inimese küljes kaugelt,
ja kui nad tunnevad, siis nad tulevad.
Ma ütlesin, et ta peab ootama ühe tunni, enne kui ujuma läheb,
aga ta ootas ainult 45 minutit.
Vabandust, lapsed.
Klaus! see tuba on isiklik.
See oli Ike'i tuba.
Oh, jumal, kuidas ma siin elamist vihkan.
Aga tädi Josephine, oled sa mõelnud mujale kolida,
äkki sa tunneksid end siis paremini.
Ma ei saaks iialgi seda maja maha müüa.
Ma kardan kinnisvaramaaklereid.
Hirmusid on kahte sorti:
ratsionaalsed ja irratsionaalsed.
Kinnisvaramaaklerite hirm on irratsionaalne.
Kas tulin halval ajal?